Дмитрий Мережковски
Везувий

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Нозете тънат в пепелта възтопла.

И ярка, сякаш е самото слънце,

жълтее сярата. А аз пристъпвам

над бездната и в кратера се взирам:

там облаци от пара се кълбят…

Дълбоки, тежки удари отекват

и чува се клокочене подземно…

Просветва жар!…

Привет, о, древен Хаос[1],

велик първосъздател на Вселената!

Щастлив съм, че пред теб не коленича,

пред твоята стихийна, сляпа ярост!…

Ти можеш в миг да ме унищожиш,

но твойто всемогъщество е нищо

пред крехката искра, която някога —

напук на боговете — Прометей[2]

запали в моето сърце свободно!…

И аз, от никого непобеден,

с нозе сега те тъпча, Хаос древен,

първосъздател на Вселената!

1891

[1] Хаос (др.гр.) — изначално, безформено състояние на света, от което впоследствие възниква всичко съществуващо. ↑

[2] Прометей — в древногръцката митология титан, откраднал от олимпийските богове огъня и подарил го на хората. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.